Tämä tarina on enimmäkseen totta.
Kuuleeko 1-10? - 1-10 kuulee.
Missä olette?
- Ihan tässä kulmilla.
Hätätilanne osoitteessa 68th South Corbine Street.
Pankkiryöstö American Bankissa. Epäilty ajaa valkoista sedania.
Epäilty on aseistettu ja ajaa valkoista sedania.
Valkoinen sedan ajaa etelään Mainia kohti tietä I-35.
Ajamme takaa. - Näettekö auton?
Saamme sen kiinni.
Valkoinen sedan löytyi. - Tarvitsetteko apua?
Epäiltyä ei näy. Sininen auto.
Kaikki autot I-35:lle.
Epäilty liikkuu nyt sinisellä sedanilla.
Maantiepoliisi on hälytetty. - Selvä.
Anteeksi? Tarvitsetko apua?
En, kiitos.
Auto hyytyi ja hajosi ennen liittymää.
Voin vilkaista sitä.
Olisiko jäähdytin?
Ehkä. - Onko sen taru lopussa?
En yllättyisi.
Tiedätkö mitään autoista? - En oikeastaan.
Minne olet matkalla? - En mihinkään.
Ajelet vain? - Ajelen vain.
Pidän autostasi. - Niin minäkin.
Varastin sen. - Ihan tosi?
En. Se oli mieheni.
Vai niin. Missä hän on?
No, hän on...
Hän on kuollut. Siellä hän on.
Mikä sinun nimesi on? - Jewel.
Jewel? Onko se nimesi? - Jep.
Etkö usko? - Uskon. Se sopii sinulle.
Todella.
Mikä sinun nimesi on, herra sinisessä puvussa?
Bob Callahan.
Minne sinä olet matkalla? - Kotiin.
Olen ollut tien päällä. - Miksi?
Sitä sun tätä. Olen myyntimies. - Mitä myyt?
Kuten sanoin, sitä sun tätä.
Mitä etsit?
Pidätkö hevosista? Tuo...
Joo, pidän.
Hevostyttö, joka varastaa autoja. Mitä muuta?
Ei muuta. Minulla on kolme hevosta. Asun maalla.
Kolme hevosta? Minkä nimisiä?
Hevoset? Wiley, Clementine ja Dorothy Jean.
Dorothy Jean? Tyttö minun makuuni.
Ratsastatko? - En, mutta se on listalla.
Millä listalla? - Asioista, joista haluan tehdä.
Pidä kiirettä. - Miten niin?
Haluatteko vielä jotain? - Ei kiitos.
Hyvä on. Tässä lasku. - Kiitos.
Tarjosit kyydin. Minä maksan. - Ei tarvitse.
Minä vaadin.
Kiitos.
Sanoitko, että olet myyntimies? - Kyllä.
Ovelta ovelle? - Ei.
Myytkö raamattuja? - En todellakaan.
Se oli vitsi. - Saanko sanoa jotain?
En tiedä mitään myymisestä. Keksin sen.
Mitä sinä sitten teet? - Se on salaisuus.
Onko?
Miksi?-Jos kertoisin, et haluaisi enää nähdä.
Kuka sanoo, että haluaisin? - Haluaisitko?
Tämä on... Ethän ole tosissasi? - Olen.
Vitsailet. - Olen tosissani.
En vitsaile. - Miksi kertoisit minulle?
Koska luotan sinuun. - Tapasimme juuri.
Joskus sitä vain tietää.
Tiedätkö minusta? - Olet yhä siinä.
Koska en usko sinua. Ja jos uskoisin...
Kumpi on pahempaa? Valehtelu vai totuus?
Todista se. - Todista?
Haluatko, että todistan? - Joo.
Mitä, jos todistan? - Sitten en lähde pois.
En tee sitä. - Niin arvelinkin.
Voisin kyllä, mutta ei kuulu tyyliini.
Tyyliin? Onko sinulla tyyli? - Kyllä.
Kerro, mikä se on.
Tyylini? - Niin.
Esimerkiksi tämä paikka...
Tämä ei ole tyyliäni.
Mutta jos tämä olisi pankki ja tuo pankin tiski-
ja nainen pankkivirkailija, käveltäisiin rauhallisesti sisään.
Etsittäisiin paikka ja istuttaisiin, kuten me tässä.
Sitten odotetaan ja katsotaan.
Se voi viedä pari tuntia tai päivää, -
mutta odotetaan, kunnes tulee oikea hetki.
Kun hetki tuntuu oikealta, isketään.
Mennään tiskille, katsotaan silmiin ja sanotaan: "Tämä on ryöstö."
Näytetään asetta ja käsketään täyttää kassi rahalla.
"Älä tee mitään typerää. En halua satuttaa sinua, -
koska pidän sinusta. Pidän sinusta paljon."
"Voisin ihastua sinuun, joten älä särje sydäntäni."
Hän panee rahat kassiin ja poistun rauhallisesti.
Ja hän...
Kerro sinä, mitä hän tekisi.
Puhuin palturia.
DALLAS, TEXAS 4.8.1981 kello 23.59
Panin merkille, että hänen kätensä tärisivät.
Jos hän ampui... En tiedä, pystyisikö edes.
Toimit oikein. Miten voit?
John! John!
En halua tehdä tästä numeroa, mutta keräsimme kolehdin.
Hitto! 40 vuotta. - Tästä alkaa alamäki.
Ne pitää kaikki viedä sisään, koska isä on kotona.
Onneksi olkoon! - Jestas.
Mitä tämä on? - Yllätys.
Miksette kertoneet? - Sitten se ei olisi yllätys.
Kakkua aamiaiseksi?
Synttärikakkua aamiaiseksi?
Kuka tämän keksi? - He.
Yritin sanoa heille, -
että isä on äkäinen eikä halua kuulla iästään.
"Hyvä herra presidentti." - Ei auttanut.
"Ikävää, että teitä ammuttiin..."
Entä sinä?
Nyt on syntymäpäiväsi.
En sano sanaakaan.
"...mutta heitä on varmaan monia. Leikittekö piilosta?"
"Toivon, että pääsen joskus käymään."
"Kiitos, että turvaatte maatamme. Terveisin, Abilene Hunt."
Kuuleeko auto 22? Vastaa, auto 22.
Paina punaista nappia ja sano "kuuluu".
Sano "kuuluu, kamu". - Kuuluu, kamu.
Minä haluan tehdä sen.
Paina punaista nappia ja sano: "Tässä ryöstö 7."
Tässä ryöstö 7.
Älä pelleile. - Sano: "Nyt on paha 10-2."
Nyt on paha 10-2. Mitä 10-2 tarkoittaa?
Odotatteko autossa? - Saanko avaimen? Kuulen radiota.
Kirjoita lappu opettajalle, koska me myöhästymme.
Mennään. 10-2.
Ketä rukoilet tällä kertaa?
Harvinaista näkyä.
Sinun valintasi, vai? - Joo.
Valitse, mitä haluat. Sinähän pidät baseballista.
Joo. - Valitse sitten baseball.
Valitse, mitä haluat. Se on tärkeintä.
Pitää tehdä, mitä haluaa, mutta tietää, mitä se on.
Koska sen kanssa pitää elää. Miksi katsot noin?
Tykkäätkö työstäsi?
Anteeksi, onko johtaja paikalla? - Minä olen. Miten voin auttaa?
Kysyisin yrityslainoista. - Voimme varmasti auttaa.
Millainen yritys?
Tällainen.
Istu alas.
Isä, minulla on tylsää. - Minkä minä sille mahdan?
Miten voitte tänään?
En kovin hyvin, kun nyt kysyit.
Päivä on vielä nuori.
Annan teille tämän.
Täyttäkää se rahalla.
Kuulitko sammakosta, joka meni pankkiin?
Sammakko käveli pankkiin.
Se meni tiskille. Nimikyltissä luki Pattywhack.
Sammakko sanoi, että haluaisi puhua lainasta.
Herra Pattywhack sanoi: "Et voi saada lainaa. Olet sammakko."
Sammakko sanoi: "Epäreilua. Kysyisitkö johtajalta?"
Herra Pattywhack meni johtajan luo ja sanoi:
"Täällä on sammakko, joka haluaisi lainan."
Johtaja sanoi: "Onko vakuuksia?"
Vakuuksilla turvataan, että laina maksetaan takaisin.
Hän sanoi: "Kysyn." Johtaja istui alas.
Mies meni sammakon luo ja kysyi: "Onko vakuuksia?"
Sammakko otti esiin pienen lasipäärynän ja pani sen tiskille.
Se sanoi: "Tuo on kaikki, mitä omistan."
Herra Pattywhack vei sen johtajalle.
Vaihdetaanko säästötiliksi?
"Tässä sammakon omaisuus." - Kiitos.
Johtaja katsoo lasipäärynää ja sanoo...
"Se on hely, Pattywhack. Myönnä sammakolle laina."
Ymmärsitkö? - Joo.
Haluaisin tehdä talletuksen.
Pysykää rauhallisina.
Ilmoitan teille, että pankki on juuri ryöstetty.
Talla pohjaan.
Olkaa... Hoidan tämän, Helen.
Ette voi lähteä. Poliisi on tulossa. - Minä olen...
Poliisi on pian täällä. - Minä olen poliisi!
John? Mitä hittoa teet täällä?
Näittekö mitään outoa?
Miten vanha? - Ehkä 50 tai 60.
Lähemmäs 60 vai 50?
Joo, 50 tai 60.
Kuulostaako oikealta, John?
Mitä tapahtui? Oletteko kunnossa?
Sanoitteko, että hänellä oli ase? - Joo, oli.
Näittekö sen? - Joo.
Osoittiko hän sillä teitä? - Ei, mutta hän puhui aseesta.
Tottelitte, koska hän sanoi, että hänellä on ase.
Ja...
Hän oli herrasmies.
Hän ei osaa englantia-
enkä minä espanjaa, jota käytän vapaasti.
Kyllä se tästä.
Bueno para ti. - Mitä sanon? Si?
Si. Absolutamente.
Tiedän, milloin minua pilkataan eikä siinä mitään, -
koska osaan nauraa itselleni.
Ja minä sinulle.
Älä viitsi. Hän haluaa, että vien hänet Buenos Airesiin.
Oletko käynyt siellä? Ilmeisesti hyvää runoutta.
Tarkoitat Chileä. - Mitä eroa niillä on?
Oletko käynyt St. Louisissa? - Joo. Sinne on yksi keikkaidea.
...19 kadettia Lubbockista.
Mies pani hoidokit nukkumaan, lumikengät jalkaan ja lähti...
Onko se uutisissa?
Päivän paikallisuutisissa tänään mehiläiset.-Ei.
Kukaan ei välitä.
Sinä välität, vai mitä? - Yritän.
En tiedä, pitäisikö yrittää enemmän vai lopettaa.
Lopettaisit ja tekisit mitä? - En tiedä. Jotain hyödyllistä.
Ei tarvitsisi siivota sotkua, joka palaa kun käännän selkäni.
Okei. Voit luovuttaa.
Tai yrittää napata heidät.
En uskonut, että soittaisit.
Enkä minä, että vastaisit, joten tasoissa ollaan.
Miten autosi? - Se on korjattu.
Oletko ollut paljon tien päällä? Myynyt monta raamattua?
Kyllä, olen yksi alueen viidestä parhaasta myyjästä.
Oletko? - Jep.
En usko sanaakaan. - Se on varmaan viisasta.
Sinulla ei ole kuulokojettasi.
- En kuule.
Sinulla ei ole... Voi luoja.
Minulla on sinulle jotain.
John Hunt!
Missä hän on? Siinä.
Rosvoriivaajasi iski jälleen. - Hyvä vitsi. Kerro.
Gene Gentler lähetti tuon. Sinä tulit kuulemma mieleen.
Hupaisaa. - Senioriliitto hoitaa jo asiaa.
KUULOKOJE
Gene. - John Hunt.
Kerro ryöstöstä. - Tarkoitatko sitä vanhusta?
Sama juttu. Pieni saalis, ei sormenjälkiä.
Ei johtolankoja, vai? Yllättävää.
Koska ketään ei kiinnosta. Se on vain hauska tarina.
Aseellinen ryöstö on hauska.
Asiasta toiseen, tämä on mielenkiintoista.
Vaimoni kertoi siitä siskolleen, joka soitti seuraavana päivänä-
ja kertoi lukeneensa lehdestä samankaltaisesta tapauksesta.
Vanha mies ja ase. - Mikä on vaimosi sisaren nimi?
Hei, Marge. Kysyisin ryöstöstä 8.6. Onko juttu auki?
Faksaisitko minulle? Kiitos.
Miksi sanot enemmän kuin yksi? Kaksi?
Anteeksi? - Hei.
Haluaisin avata tilin. - Millaisen tilin?
Tällaisen.
SENIORI RYÖSTI KAUPAN
Riittääkö? - Jatka, Patty.
PAPPA RYÖSTÄÄ KAUPPOJA
Saisinko apua?
Viisi osavaltiota. - 93 ryöstöä.
Onko se sama mies? - Takuulla.
Miten se onnistuu? - Eivät ole jääneet kiinni.
Mitä haluat tehdä? - Mitä? Napata hänet.
Päivää.
Itketkö? Älä itke.
Miksi itket? - Eka päiväni.
Jostain pitää aloittaa.
Pää pystyyn.
Pärjäät oikein hyvin.
Miten kuvailisit miestä? - Hän oli hyvin kohtelias.
Vaikutti mukavalta.
Hän oli... - Arvaan jo.
Hän oli herrasmies. - Joo.
Mutta hän oli myös...
Hän vaikutti iloiselta. - Iloiselta?
Niin.
Muistuttiko hän kumpaakaan näistä?
Joo, tavallaan.
Hän vain vaikutti...
Iloiselta.
Tule!
Näyttää kamalalta nyt, koska aloin repiä tapettia.
Sitten löysin tämän enkä halunnut peittää sitä.
Tutkin asiaa. Hän rakensi talon.
Hän kirjoitti nimensä sata vuotta sitten. Siinä se on.
Wiley on ollut minulla syntymästä asti.
Clementine oli naapurien, mutta tuli aina aidan läpi tänne.
Lopulta annoimme periksi ja ostimme sen.
Omistatko kaiken tämän?
Jep. Minä ja pankki.
Lapseni käskevät myydä, mutta pidän tästä liikaa.
Sanovat, että tämä on liian kallis ja liikaa yhdelle, -
mutta sanon, että tulkaa sitten avuksi.
Minä en lähde mihinkään.
Sinä et ole naimisissa. - Minä? En.
Olin kerran, nuorempana.
Onko sinulla lapsia?
Toivottavasti ei.
75, 76, 77... - Jep.
Saanko huikan oluestasi? - Et.
78, 79, 80. - Mitä 80:n jälkeen tulee?
81. - 81.
Tuo on jälki. Minne se johtaa? - Rosvon luo.
Rosvon luo. Minne rosvo on menossa?
ST. LOUIS, MISSOURI 26.9.1981 kello 7.55
Kaksi kahvia, kiitos.
Millainen ajomatka oli? - Pitkä.
Romanttinen. - Romanttinen?
Hän ei pitänyt äänikirjastani.
Waller!
Näytä hänelle, mitä ajattelimme tehdä.
Se on iso.
Tosi iso.
Haluan tietää, paljonko rahaa autossa on.
Haluaisin avata eläkesäästötilin.
Hei. Lunastaisitko tämän? - Toki. Oliko siinä kaikki?
Ystäväni ostavat taloja ja tekevät aikuisia juttuja, -
mutta minusta siinä ei ollut järkeä ennen...
Ennen tätä. Kaikki loksahti paikoilleen.
Käteisenne. - Kiitos.
Isäni lähti, kun olin pieni.
Kun olin teini, äitini meni uusiin naimisiin.
Uusi mies oli kyttä.
Kyttä? - Niinpä.
Tein jo pieniä rötöksiä.
Hän vaihtoi kaikki lukot-
ja kirjoitti 30 sivun manifestin-
kaikesta, mitä tapahtuisi kun hän määrää.
Mitä meidän pitää tehdä, mitä emme saa enää tehdä.
Jouluna lähdin ulos ryyppäämään ja tulin myöhään kotiin.
Talo oli lukittu kuin vankila. Ainoa tie oli ikkuna korkealla.
Pääsin puoliksi sisään, kun horjahdin.
Roikuin joulukuusessa, jonka koristeet putoilivat.
Koristeiden välistä näin isäpuoleni kalsareissa, taisteluasennossa, -
kumpikin käsi aseella, valmiina ampumaan.
Hän huusi: "Seis! Seis, seilori!"
Hän ei ollut ennen sanonut minua seiloriksi.
Tilanne paheni siitä. Siksi inhoan joulua.
Haloo? - Hei, minä tässä.
Soitanko liian myöhään? - Ei vielä ole kovin myöhä.
Mitä teet? - Maksan laskuja ja mietin.
Ja odotat, että soitan? - Älä nyt. Missä olet?
Oklahomassa tai Missourissa. Näyttävät ihan samalta.
Haluatko tulla ja löytää minut?
Holvi. - Holvi ja rahakuljetus.
Uskotko, että pystymme siihen? - Todennäköisesti.
Pystymme mihin vain haluamme, mutta se kuulostaa brassailulta.
Brassaillaan sitten. En jaksa aina sitä samaa.
Pieniä saaliita. Täytän 67.
Luita kolottaa. Jessus.
Alan ajatella tulevaisuuttani. Minun tulevaisuuttani.
Mitä sanot, Forrest? Luuletko, että se onnistuu?
Luultavasti. - Luultavasti?
Unohditko Pattersonin? Siellä ei mennyt ihan putkeen.
Se oli silloin. Tämä on nyt. Nyt tiedän, mitä teen.
Niin minäkin, mutta tiedän myös, mihin pystyn.
Nykyään ne ovat kaksi eri asiaa.
Minun ei tarvitse rauhoittua. Älä koske.
Ole nyt hiljaa. - Miksi pitäisi olla hiljaa?
Vie minut kotiin. Veljesi...
Hän yritti kouria rintojani. Kuka mies sallii sellaista?
...rakennus sai pahoja vaurioita.
Palo syttyi eri paikoista. Se saattoi olla tuhopoltto.
Dallasissa eri osavaltioiden poliisit ovat todenneet, -
että sarjan pankkiryöstöjä teki taitava joukko.
Nämä epäillyt ovat vanhempia kuin keskivertorikolliset.
He ovat 60-70-vuotiaita, joten puhumme Pappakoplasta.
Hyvä nimi. - Kiitos. Me keksimme sen.
Poliisit eri alueilta tekevät yhteistyötä napatakseen heidät.
Eivätkö vanhukset erotu? Miten se on jatkunut näin kauan?
Heillä on enemmän kokemusta kuin meillä.
Saatko sinä heidät kiinni?
Kaikki täällä raataneet haluaisivat sen kunnian.
Mutta joo, haluaisin itse panna heidät käsirautoihin.
Toivottavasti niin käy.
Toivottavasti eivät kuole ennen sitä.
Kiitos. Takaisin sinulle, Ted.
Tulitko jo takaisin?
Näitkö uutiset? - En.
Mitä säätä on luvassa? - Kirkasta.
Haloo?
Ei voi olla totta.
Voit katsoa kuvatallenteita.
Astuvat sisään kuin saattaisivat vartijoita tansseihin.
Konstaapeli Hunt? Tännepäin.
Useimmat eivät huomanneet mitään.
Onko tämä John Hunt? Kaikki puhuvat sinusta.
Kerrataan kaikki. Seurasit heitä kadulle, vai?
Ja ammuit heitä kohti? - Joo, kaksi kertaa.
Kultaa? Mitä he kullalla?
En tiedä. Olisivat päässeet pakoon, mutta yksi jätti tämän.
JOHN HUNTILLE ONNEA
Kiva matkamuisto.
Veivät yhden jenkkakahvoistani.
En koskaan käynyt lääkistä loppuun.
Älä kerro.
Tuore uutinen.
Poliisi etsii kolmea, jotka yrittivät ryöstää pankin...
Miten voit? - Hyvin.
Melkein onnistui, vai mitä? - Se onnistui.
Mitä etsimme?
Pysäytä. Kelaa taaksepäin. Odota, että vartijat menevät.
Kelaat eteenpäin. - Se vie hetken.
Kelaa taaksepäin. - Kelaan. Katso.
Paina... - Seis.
Kelaa taaksepäin. Pysäytä kasvoihin. Siinä.
Katso...
Hymyileekö hän?
Ajattelee kai sinua.
Konstaapeli Hunt? - Niin.
Siinäkö he ovat?
Joo.
Me otamme nauhat. - Ne ovat todisteitani.
Eivät enää. FBI jatkaa tästä.
FBI luotiin nappaamaan tällaisia tyyppejä.
Dillinger. Keitä muita? - Dillinger ja muita vastaavia.
Teit osuutesi, John. Teit hyvää työtä.
Jep. - Vaikein on ohi.
Me viemme tämän loppuun.
Voi olla, että viette tämän loppuun.
Tai minä löydän johtolangan ja selvitän tämän.
Ja te tulette kiittämään minua.
"Sinä yhdistit palaset ja ratkaisit jutun."
"Hienoa työtä."
Muistitko jotain?
En.
He haluavat samaa kuin sinä. - Totta.
Mikseivät anna sinun jatkaa? - Uskovat olevansa parempia.
Ovatko? - Luultavasti.
Toisitko rengasavaimen?
Ehkä se on hyvä asia. - Miten?
He eivät ole yhtä hyviä kuin sinä. Eivät saa häntä kiinni.
Sinä saisit hänet kiinni, joten hyvä, ettet saa, -
koska jos saisit hänet kiinni, et voisi enää jahdata häntä.
Pidän tavastasi ajatella.
Se siitä, vai?
Nähdään. - Pidä huolta, Teddy.
Kuule...
Minun on pitänyt kysyä yhtä asiaa.
Asut hautausmaan lähellä.
Onko siihen syy? - Ei.
Eikö? Hyvä on.
Etkö ole ikinä miettinyt sitä? - En oikeastaan.
Hyvä on.
Nähdään ensi viikolla. Pidä matalaa profiilia.
Hyvä on. - Hei hei, Forrest.
John?
Älä näytä noin surulliselta, John.
Meidän ei tarvitse tuhlata aikaa vanhuksiin.
Mikä se on?
Ei mitään.
Etkö halua kokeilla? - Ehkä ensi kerralla.
Luulin, että tämä oli listallasi. - On edelleen.
Mennään.
Kaipaatko häntä? - Toki.
Mutta menimme nuorena naimisiin, kuten sinä.
Sitten saimme lapset ja...
Siinä hukkaa itsensä.
Ainakin minulle kävi niin.
On niin helppoa olettaa, että kaikki on hyvin.
Sitä uskoo olevansa onnellinen, kunnes tajuaa, -
ettei ehkä olekaan.
Ei ehkä koskaan ollutkaan.
Ei ehkä edes tiedä, mitä se tarkoittaa.
Sitten tapahtuu jotain. Menettää jonkun-
tai lapset kasvavat ja lähtevät. Sitten sitä miettii:
"Mitä on jäljellä?"
Joten joo, kaipaan häntä. Osa minusta kaipaa aina, -
mutta nyt saa olla itsekäs.
Missä olet 10 vuoden päästä? Mitä teet?
Aina kun suljen oven, mietin:
"Teinkö tuon viimeistä kertaa?"
Mitä teen kun ovi sulkeutuu? Hyppään ikkunasta.
Jos minä ikinä mietin, mitä teen, -
muistelen itseäni pikkupoikana.
Ja kysyn, olisiko hän ylpeä minusta.
Jos vastaus on ei, jatkan eteenpäin, -
mutta jos vastaus on kyllä, olen juuri siinä missä pitää.
Onko se poika ylpeä sinusta? - Päivä päivältä enemmän.
Mutta kukaan ei ole ikinä juuri siinä, missä pitää.
Sittenhän olisi kuollut.
Ja 10-vuotiaalla voi olla toiveita ja haaveita, mutta...
Hän ei ymmärrä aikaa ja maailmaa kuten sinä.
Pitää vain jatkaa.
Elää elämäänsä ja kokeilla uusia asioita.
Puskea eteenpäin.
Anteeksi? Haluaisin puhua johtajalle.
Se olen minä. Miten voin auttaa?
Haluatte ottaa lainan nimiinne.
Haluan maksaa sen pois.
Se on mahdollista, mutta hänen pitää suostua...
Se olisi yllätys. - Vai niin.
Minä annan teille rahat. Hänen ei tarvitse tietää siitä.
Ruhtinaallinen joululahja. On pari vaihtoehtoa.
Te voitte antaa hänelle lahjan.
Tai hän voi siirtää tilan teille. - Ei, en halua sitä.
Haluan vain maksaa lainan. Hänen ei tarvitse tietää.
Hän saa tietää tavalla tai toisella.
Entä jos minulla on rahat tässä? - Tässä ja nyt?
Onko teillä? - Ei, mutta jos olisi?
Hänen pitäisi silti allekirjoittaa paperit.-Vai niin.
Se olisi helppoa.
Mutta ei onnistu heti nyt. - Ei.
Hyvä on. Kiitos.
SAN FRANCISCO, KALIFORNIA 12.10.1981 kello 9.17
Kiitos.
Saanko sanoa Dorothy? - Dot.
Nauhoitan keskustelun, jos sopii.
Kerro, mitä muistat. - Okei.
Anteeksi. Hetki. En yleensä...
Sotkit sen vielä pahemmin.
Noin. - Kaikki hyvin?
Anteeksi.
Aloitanko alusta? - Joo.
Hyvä on. Jessus.
Hän ja äitini olivat yhdessä vain kaksi vuotta.
En muistaakseni koskaan tavannut häntä.
Hän oli jo vankilassa, kun synnyin.
Veljeni sanoo, että muistaa hänet jotenkin, -
mutta en tiedä, onko se totta vai uskooko hän vain niin.
Jos kuulee tarinan ja näkee kuvia, -
niistä syntyy mielikuvia.
Me kuulimme monenlaisia juttuja. Äitini kertoi hänestä.
Ne eivät olleet johdonmukaisia, mutta olimme lapsia.
Hän seilasi vuoden maailman meriä-
ja sitten hän oli sodassa.
Isoja tarinoita. - Niinpä. Ei se vaikuttanut.
Hän oli vain isä.
Hän teki asioita. Jonain päivänä hän tulisi meitä katsomaan.
Olin kai 15 kun hän oli pääsemässä ehdonalaiseen, -
joten äitini kertoi totuuden.
Jos hän vaikka etsisi meitä, -
mutta ei häntä näkynyt.
Eikö hän koskaan soittanut tai kirjoittanut?-Ei.
Ei mitään sellaista.
Hän ei ehkä edes tiedä, että olen olemassa.
Ja hän on isoisä. - Niin taitaa olla.
Mikä pojan nimi on? - Robbie.
Sanotko päivää, Robbie? - En.
Anteeksi. - Ei se mitään.
Minulla on saman ikäinen poika.
Saatteko hänet kiinni? - Toivottavasti.
En halua nähdä häntä.
En halua tulla ja... tunnistaa häntä.
Se ei ole tarpeen.
Minusta hän kuuluu vankilaan.
Äitini kertoi, että hän tapasi sanoa:
"Olen nyt kuin uusi ihminen."
Sitten hän teki sen taas.
Ja taas ja taas.
Siitä huolimatta äitini rakasti häntä kuolemaansa asti.
Entä tämä? - Se on kaunis.
Se on liian kallis. - Entä jotain...
Entä tämä? - Ihana.
Haluaisitko sovittaa? - Kiitos.
Ei kiirettä.
Mitä sanot?
Katsotaan sitä valossa.
Miten noloa!
Kävelin vain ulos. Anteeksi.
Otanko sen pois?
Ei, otan sen.
Mitä se maksaa? - 249,99.
Säilytin kaiken siitä, kun edustin häntä.
Ajattelin, että kirjoitan kirjan-
tai kerron lapsenlapsilleni. Mahtava tarina!
Onko hän etsimäsi mies? - Taitaa olla.
Forrest Tucker oli sitä itseään. - Hyvät hyssykät.
Varasti polkupyörän 13-vuotiaana. Aloitti aikaisin.
Oli ikänsä linnassa. Paitsi silloin kun karkasi.
Hän on karannut 16 kertaa.
16? - Hipoo ennätystä.
Pari vuotta sitten hän pakeni San Quentinista veneellä.
Rakensi sen ajopuista ja pressuista, -
maalasi siihen Marin Countyn logon ja seilasi pois.
Kertoo siitä kaiken, jos tapaatte.
Hän kertoo kaikista seikkailuistaan ja muustakin.
Olisi lopettanut hyvän sään aikana.
Hän löysi kutsumuksensa.
Sain hänet päämieheksi kun hän jäi kiinni Montanassa.
Siihen liittyi takaa-ajo, mikä ei ollut epätavallista.
Lopussa hän poliisien mukaan ampui heitä kohti.
Hän sanoi, ettei hänellä ollut asetta. Ääni tuli autosta.
Taitaa olla puoliksi totta.
Hänellä oli aina ase, -
mutta uskon, ettei hän ikinä käyttänyt sitä.
Muistan kerran, kun istuimme alas ja sanoin, -
että on varmasti helpompiakin tapoja tienata elantonsa.
Hän katsoi minuun ja sanoi:
"En tarkoita elantoa. Tarkoitan elämistä."
Kädet näkyville! Ei temppuja!
Hei, kulta. - Hei.
Löysitkö sen miehen? - Tavallaan.
Mitä se tarkoittaa?
Keksin, kuka hän on. - Ja?
Hän on vanha mies, joka oli kerran nuori.
Ja hänestä on kiva ryöstää pankkeja.
Siinä kaikki? - Jep.
Aivan kuten sinä olet poliisi, joka nappaa hänet.
Jotain sellaista.
Nyt on myöhä.
Ei niin myöhä. - Lapset nukkuvat.
Miten sikeästi? - Voi luoja.
Lähdetään ulos. Hommataan lapsenvahti.
Huomenna on työpäivä. - Entä sitten?
Mikä sinua riivaa? - En tiedä.
Etkö soita jollekulle? - Miksi?
Kertoaksesi, että löysit miehen. - En kerro kellekään.
Tänään hän on minun.
DALLAS, TEXAS 13.10.1981 kello 20.57
Hei! - Niin?
Olit ihan ajatuksissasi. - Anteeksi.
Joo. Lähdetäänkö pois?
Tilasimme juuri piirakkaa. - Tarkoitin matkaa.
Lomaa? - Niin.
Minulla on eläimiä ja...
Mutta haluaisitko?
Ehkä. - Hyvä.
Enkö nähnyt sinut telkkarissa?
Ehkä. - Näin.
Se liittyi siihen Pappakoplaan, eikö?
Joo. - Saitko ne kiinni?
En vielä.
Polttaako? - Koko ajan lisää.
En halua olla epäkohtelias, mutta korjataan tätä vähän.
Opin tämän väkisin katolisessa koulussa.
Noin. Näytät hyvältä. Tulitko daamin kanssa?
Vaimoni on mukana. - Hienoa.
Jos pukeutuu hyvin, luullaan, että osaa asiansa.
Vaikka ei osaisikaan.
Forrest?
Tiedän, mitä teen.
Hyvää yötä. - Hyvää yötä.
Forrest Tucker, olette pidätetty! Pois autolta!
Kädet ylös ja pois auton luota!
Ei! Ulos autosta!
Kaksi autoa ajaa etelään... - F-552 matkalla etelään...
Älä, minä pyydän.
Poikani.
Pysähdy tähän.
Onko hän kunnossa?
Ymmärrän.
Kiitos soitosta.
Mitä on tapahtunut? - Hän jäi kiinni.
Jäikö? - Joo.
Miten?
Joku puhui.
Entä nyt?
Hän joutuu vankilaan.
Harmi.
Joo, niin kai.
Olen pahoillani, ettet sinä napannut häntä.
Minä en ole.
Pappakoplan taru on lopussa.
Eilen FBI pidätti Fort Worthissa koplan johtajan, -
74-vuotiaan Forrest Silver Tuckerin.
Tucker muistetaan parhaiten-
kekseliäimmästä paosta San Quentinin historiassa.
Hänen tilillään on monta pakoa ja rikosta.
Taparikollinen jäi kiinni oltuaan pari vuotta pakosalla.
Teddy Green, jonka Tucker tapasi San Quentinissa, pidätettiin myös.
Kolmas koplan jäsen on yhä vapaana, -
mutta poliisin mukaan Pappakopla on nyt eläkkeellä.
Forrest Tucker, vieras.
Valehtelit nimesi.
Luulin, että tiesit.
Poliisit kysyivät, tiesinkö.
Aavistinko mitään.
Mitä sanoit? - "En tietenkään."
Olen pahoillani. - Niin minäkin.
Kirjoitin sinulle jotain.
Mitä tämä on? - Kaikki kerrat, kun pakenin.
1-16.6.1936 St. Jamesin koulukoti, Florida
2-14.2.1942 Southern Pointsin putka, Florida
3-22.11.1944 Attican vankila, New York
4-1.1.1945 East Jerseyn vankila, New Jersey
5-27.7.1950 Red Onionin vankila, Kentucky
6-12.8.1952 Milwaukeen oikeustalo, Wisconsin
7-2.10.1955 Shawneen vankila, Illinois
8-25.12.1956 Bud Bartlettin vankila, Oklahoma
9-21.1.1957 Huntsvillen vankila, Texas
10-22.11.1958 Kansas Cityn vankila, Missouri
11-5.10.1960 (en muista paikkaa)
12-28.9.1962 Lebanonin vankila, Ohio
13-4.7.1963 Angolan vankila, Louisiana
14-16.12.1966 Kalifornian vankila, Folsom
16-10.8.1979 San Quentinin vankila, Kalifornia
Tuletko, Forrest? - Tulen ihan kohta.
Okei.
KUMIANKKA
Entä tämä?
Säästin parhaan viimeiseksi.
Ehkä...
Ehkä sinun pitäisi vain pysyä täällä.
Ja hän pysyi.
Ulkoeteinen on vastapäätä, jos tarvitset jotain.
Okei.
Voit olla niin pitkään kuin haluat.
Kiitos.
Olen iloinen, että soitit.
Minä olen iloinen, että vastasit.
SAMUEL ARIELA TOUKOKUU 1881
Jatketaan.
Ihan sama, minne. Ehkä ajamme Arizonaan.
Tiet ovat suoria. Ja rakennamme talon.
Joo, rakennamme talon.
Koska jos en asetu pian aloilleni, sinkoudun avaruuteen.
Herää, Jewel.
Käväisen ulkona. Tarvitsetko mitään?-En.
Kauanko olet poissa? - En pitkään.
Haloo?
- Hei! John?
Joo, puhelimessa.
Kuka siellä? - Miten menee?
Forrest Tucker. Oletko se sinä?
Kuulin, että pääsit pois. - Pääsin.
Kyllästyitkö kaivamaan tunneleita ja kiipeämään aidoilla?
Luulin niin, mutta...
Forrest?
Oletko kunnossa? - Olen pian.
Forrest Tucker ryösti vielä neljä pankkia sinä päivänä.
Kun hän vihdoin jäi kiinni, poliisit huomasivat, että...
...hän hymyili.
Suomennos: Jaana Wiik Scandinavian Text Service 2019